STOLTHED OG FORDOM
Lizzy, Jane!
Hvad tror I? Mr Collins har friet.
Til Charlotte Lucas!
Og hun har sagt ja!
Charlotte? Forlovet med mr Collins?
Umuligt.
Kaminen i den store salon på Rosings ville være langt større.
En kamin af uhyre proportioner.
Hvorfor er du overrasket, søde Lizzy?
Er det utænkeligt, at mr Collins kan opnå andre kvinders agtelse?
- Blot fordi han ikke opnåede din? - Jeg mente ikke...
Jeg blev overrasket.
Men hvis mr Collins har været så heldig -
- at sikre sig din hengivened, er jeg glad på jeres vegne.
Jeg kan se, hvad du føler.
Jeg er ikke romantisk. Det har jeg aldrig været.
Jeg beder blot om et rart hjem.
Og med tanke på mr Collins' karakter og forhold er jeg sikker på -
- at min chance for ægteskabelig lykke er fuldt så god som de flestes.
Kære Charlotte!
Kusine Elizabeth! De ser for Dem en lykkelig mand.
Jane, det var så ydmygende! Hun ved, at hun gifter sig -
- med en af landets dummeste mænd. Det havde jeg ikke tiltroet hende.
Du glemmer forskelle i situation og temperament.
Vor fætter, mr Collins, er måske ikke så klog.
Men han er agtværdig og ikke ond.
Og hvad formue angår, er det et godt parti.
Meget! Du ville aldrig gifte dig med sådan en mand af bekvemmelighed.
Nej, men folk er ikke ens.
Kære Jane.
Jeg tvivler på, at du må vælge mellem at gifte dig af kærlighed -
- og af mere materielle grunde.
Det må du måske?
- Det er lige kommet fra Netherfield. - Tak.
Det er fra Caroline Bingley.
Hun skriver, at hele selskabet nu er rejst til London -
- og ikke har planer om at vende tilbage.
Min broder Charles mente først, at hans affærer i London -
- kunne ordnes på et par dage. Det mener vi nu ikke.
Jeg er sikker på, at Charles ikke forlader byen, når først han er her.
Jeg vil ikke savne noget i Hertfordshire, kære veninde.
Ud over dit selskab. Mr Darcy er utålmodig efter at se sin søster.
Og jeg må tilstå, at jeg ikke er mindre ivrig derefter -
- da jeg vover at håbe på, at hun bliver min svigerinde.
Er det forkert at håbe på noget, der vil sikre så manges lykke?
Er det ikke klart nok? Caroline mener, hendes broder er ligeglad med mig.
Og vil meget venligt advare mig. Kan det tolkes anderledes?
Ja, det kan!
Hun ser, at hendes broder elsker dig, men ønsker, at han tager miss Darcy.
Hun vil holde på ham og overbevise dig om, at han ikke holder af dig.
Du bør tro på mig, Jane.
Ingen kan betvivle Bingleys kærlighed.
Jeg kan ikke tro, Caroline bevidst narrer mig.
- Jeg håber, hun blot narrer sig selv. - Tro endelig det.
Men hun kan næppe få en så forliebt mand til at tro, han elsker en anden.
Er Bingley ikke til middag her på Longbourn om to uger -
- vil det undre mig meget.
Jeg misunder ikke Charlotte. Tænk at ville giftes med en præst!
Han vil læse højt af Fordyces prædikener hver aften!
Se det hæslige stof. Lige noget for Mary, ikke?
Se, der er Denny og Can'ter!
- Og Wickham! - Ham stjæler du vel igen?
- Ja, hun er jo vildt forelsket i ham! - For himlens skyld! Dæmp dig ned.
Goddag, de damer.
Vi var på vej til Longbourn for at finde Dem.
Vi kom til byen for at finde jer.
Vi håbede at se Dem til Netherfield-ballet.
Jeg var også meget ked af ikke at få danset med Dem.
Men skæbnen vil åbenbart...
Nej, over for Dem må jeg være åben.
Jeg fandt, det var forkert at komme. Og bedre ikke at møde mr Darcy.
Det kunne blive ubehageligt for flere.
Jeg beundrer Deres selvbeherskelse.
Ikke at det ville bekymre mig at se mr Darcy skåret ned offentligt.
Men i mr Bingleys hus... Det ville være synd at sætte ham i forlegened.
Og via ham Deres søster.
Ja.
Jeg hører, Deres fætter skal giftes.
Ja, med min gode veninde, Charlotte Lucas.
Jeg troede, hans planer gik i en anden retning.
Ja, måske. Men de ændrede kurs til alles tilfredshed.
Og lettelse.
Jeg håber, De vil drikke te hos os.
Jeg vil gerne præsentere Dem for mine forældre.
Tak.
Denny!
Unge George Wickham er vel nok charmerende. Ikke sandt, kære?
Hvad? Jo, bestemt. Det var venligt af ham -
- at underholde os med historier om sin vanskæbne.
Hvad skal vi med bøger efter de fortællinger?
Jeg mener, han er blevet behandlet ilde af mr Darcy.
Sikkert. Men Darcy er måske ikke en større skurk -
- end de fleste rige mænd, der plejer at få deres vilje.
Vi bør alle tænke os nøje om, før vi fordømmer vor næste.
Gud!
Stakkels mr Wickham. Og han er så pæn i sin uniform.
Jeg kan huske, da jeg selv sværmede for røde uniformer.
Det gør jeg stadig inderst inde.
Du skal ikke smile sådan, miss Lizzy.
Du har ikke fortjent mr Wickhams interesse -
- efter den historie med mr Collins. Det hele er forgæves!
Stakkels unge mand. Havde han blot 5-6.000 om året -
- fik han gerne en af vore piger. Men intet går, som det burde.
Og nu er mr Bingley, som vi nærede så stort håb til, rejst for altid.
Hvad?
Jeg har hørt fra Caroline Bingley igen.
Det er nu helt sikkert, at de bliver i byen hele vinteren.
- Det kan jeg ikke tro. - Det er sandt.
Trøst dig, Jane. Næst efter giftermål elsker piger kærestesorg mest.
Hvornår bliver det din tur, Lizzy?
Du kan ikke lade dig overgå af Jane med officerer nok i Meryton -
- til at skuffe alle egnens unge damer. Tag Wickham.
- Han vil svigte dig på hæderlig vis. - En mindre tiltalende mand er nok.
Vi kan ikke alle vente at have Janes held.
Og det er en trøst at vide, at hvad der end sker dig -
- så har du en kærlig moder, der vil få mest muligt ud af det.
Jeg ved ikke, hvad der skal blive af os!
Og jeg kan ikke bære at tænke på Charlotte Lucas som husets frue.
Tænk, at det skulle times mig at opleve hende overtage min plads!
Giv ikke efter for så triste tanker. Lad os håbe på det bedste.
Lad os driste os til at tro, at jeg overlever Dem.
Du må ikke være bekymret for mig, Lizzy.
Han bliver glemt. Og alt bliver som før.
Men jeg vil nok huske ham -
- som den mest tiltalende mand, jeg kender.
Men det er alt. Jeg har intet at håbe på eller frygte.
Og intet at bebrejde ham. Den tort undgår jeg i det mindste.
Kære Jane.
Din elskelighed og uegennytte er engleagtig.
- Dril mig ikke. - Jeg driller skam ikke.
Jeg elsker kun få mennesker. Og tænker godt om endnu færre.
Jo mere jeg ser af verden, des mere skuffet bliver jeg.
Hvad hvis du tog til byen?
Tante og onkel Gardiner tager dig sikkert gerne med hjem efter jul.
- Hvorfor skal jeg til London? - Ikke for noget.
Nye omgivelser og selskab?
Hvorfor kommer I så sent? Jeg frygtede, at vognen var væltet.
- Eller at I var overfaldet af røvere. - Sludder. Hvordan går det, Fanny?
Meget dårligt, Edward. Ingen ved, hvor mine nerver plager mig.
- Men jeg klager aldrig. - Det er også det klogeste.
- Hvad er det? Har I gaver med? - Du har ikke forandret dig, Lydia.
- Er jeg ikke vokset? - Jo, i alt andet end fornuft.
- Lizzy! - Kom nu ind med jer.
I kan knap nå at klæde om. Vi er inviteret hen hos Phillips'.
Ikke at jeg bryder mig om at gå ud om aftenen.
Jeg sidder hellere hjemme og hviler mine stakkels nerver.
Ja, stakkels Jane. Men tro ikke, jeg bebrejder hende noget.
Hvem kunne også det? Hun er den sødeste pige.
Og hun gjorde sit bedste, som jeg siger til kære mrs Gardiner.
- Hun havde gerne taget Bingley. - Ja! Hun gjorde sit bedste.
Og mere kan man ikke forlange.
- Men når jeg tænker på Lizzy! - Det må være meget svært.
Det er det. Tænk, at hun kunne have været mr Collins' kone nu.
- Det havde været sådan en trøst. - De Lucas'er er så snu.
Ude efter alt, hvad de kan få!
Men det er en stor trøst, De kommer nu.
Og vi er glade for at høre om den sidste mode med lange ærmer.
Må jeg præsentere mr Wickham, tante?
- De kommer vist fra Derbyshire? - Ja, frue. Kender De egnen?
Vældig godt. Jeg tilbragte nogle lykkelige år på Lambton.
Det er jo knap 8 km fra, hvor jeg voksede op. På Pemberley.
Pemberley er det smukkeste hus i Derbyshire. Ergo i hele verden!
Jeg ser, vi har samme opfattelse.
- Kender De familien? - Slet ikke.
Jeg var så heldig at være gamle mr Darcys protegé.
En fortræffelig mand. Gid De havde kendt ham.
En firer på din, og så er jeg færdig. Gud, jeg har vundet igen!
Lad os danse lidt nu.
Mary!
Mary, spil Grimstock.
Fortræffeligt!
- Kønne piger. Ikke, mr Gardiner? - Jo, bestemt, Sir William.
Måske især de to ældste?
Ja, de ville være en pryd selv ved hoffet.
- Men lad os ikke glemme de yngre. - Ja, de har arme og ben nok.
Og er tre af Englands dummeste piger.
Hvornår tager I til Kent?
Vi sover hos os på brudenatten og rejser til Hunsford på fredag.
Nu skriver du vel? Jeg kan nok ikke forlade Kent en rum tid.
- Og regner med at høre fra dig ofte. - Så skal du også komme til det.
Fader og Maria kommer i marts. Vil du love mig at tage med?
- Du er lige så velkommen som dem. - Hvordan kan jeg så afslå?
Men så må du love mig et glimt af den berømte kamin på Rosings Park.
Det kan du sikkert næppe undgå, selvom du ville.
Har du spurgt hende? Tager hun til Hunsford med os?
- Ja. - Godt!
Jeg bliver ikke nær så bange for Lady Catherine, hvis du er med.
Hvem er pigen, der danser med mr Wickham?
Hun hedder Mary King og skal bo hos sin onkel i Meryton.
- Hun er ikke ret køn, vel? - Skøned er ikke den eneste dyd.
Hun har lige arvet en formue på £10.000, forstår jeg.
Se, det er en dyd!
... og jeg har ondt af Lizzy, selvom hun ikke fortjener det.
At Wickham følger efter miss King til Barnet for hendes £10.000!
Gid jeg kunne arve £10.000. Så ville alle officererne elske mig!
Det ville de helt sikkert, søde Kitty.
- Syntes du, hun var køn, mama? - Nej, ikke i forhold til jer.
Lille og fregnet. Stakkels Wickham, hvor må han lide!
Den 12.januar. Kæreste Lizzy.
Her i Gracechurch Street lever vi stadig stille og rart.
Tante og onkel kunne ikke være sødere.
Jeg mangler kun dig, kære Lizzy, til at få mig til at le ad mig selv.
Du husker nok, at jeg for tre uger siden, da tante skulle den vej -
- aflagde visit hos miss Bingley i Grosvenor Street.
Jeg glædede mig til at se Caroline igen.
Og jeg følte, at hun var glad for at se mig, skønt lidt nedtrykt.
Hun bebrejdede mig, hun ikke vidste, jeg var i London.
Jeg fandt det sært, at begge mine breve er gået tabt.
Ja, meget sært!
Mit besøg var ikke langt, da Caroline og mrs Hurst skulle ud.
Men de lovede at komme til Gracechurch Street nogle dage efter.
Jeg ventede hjemme hver formiddag i tre uger.
Og så endelig i dag kom hun.
Jeg ved, du ikke vil hovere, når jeg nu erkender -
- at jeg har taget helt fejl af miss Bingleys følelser for mig.
Det var meget tydeligt, at hun ikke var glad for at se mig.
Og hun gjorde det helt klart, at hendes broder ved, jeg er i byen -
- men er meget optaget af mr Darcy og hans søster.
Jeg må altså gå ud fra -
- at mr Bingley ikke længere holder af mig.
Lizzy, skynd dig! Denny og Can'ter er her.
Og gæt hvem mere! Wickham!
Jeg hørte, De skulle til Kent, og måtte se Dem forinden.
Det er jeg meget glad for. Jeg har savnet vore samtaler.
Jeg hører, jeg skal gratulere med Deres forlovelse med miss King?
- De må foragte mig. - Nej, slet ikke.
Jeg forstår udmærket -
- at smukke mænd såvel som grimme må have noget at leve af.
Miss Bennet, jeg håber, De tror på -
- at havde forholdene været anderledes...
Havde gamle mr Darcy ikke haft en søn!
Ja.
Men livet er fuld af prøvelser, som Mary dagligt minder os om.
Jeg ønsker Dem oprigtigt held og lykke.
- De er meget overbærende. - Ja, det smigrer jeg mig med.
Jeg tror, Jane ville være helt stolt af mig.
Jeg håber, De og jeg altid kan være gode venner.
Det er jeg sikker på, vi kan.
Nå, Lizzy. Ud til fornøjelser igen.
Uanset hvad dine stakkels forældre vil lide i dit fravær.
Den fornøjelse var jeg gerne foruden.
Hvad du vist godt ved. Men det bliver rart at se Charlotte.
Og mr Collins og den berømte Lady Catherine de Bourgh?
Jeg ville tro, at du som connaisseur af dårskab higer efter disse glæder.
Visse glæder rækker langt, sir.
Ja. Nå, men tænk på mig, Lizzy. Indtil du eller Jane kommer hjem -
- vil jeg ikke høre to fornuftige ord i sammenæng.
Du vil blive savnet meget, min pige.
Godt-godt. Kom så af sted med dig.
Ja, Maria. Al jorden til venstre tilhører Rosings Park.
Det hele? Så må Lady Catherine være meget rig.
Det er hun vist også. Og hun råder over mange embeder.
Din søster har indgået en fordelagtig forbindelse.
Ja... Jeg mener, næste sving bringer os til Hunsford.
Sir William! Maria! Kusine Elizabeth!
Jeg er beæret over at kunne byde Dem velkommen i min ydmyge bolig.
- Kære sir. - Kære mr Collins.
Jeg er dybt beæret over...
- Jeg er glad for at se dig. - I lige måde.
Trappen er yderst passende for en præst i min situation.
Hverken for smal eller stejl.
En vældig bekvem trappe, sir. Ved hoffet...
Men jo intet sammenlignet med trapperne på Rosings.
Trapper, siger jeg. Thi der er flere. Og hver for sig meget smukke.
Og her, hvis De tillader, kusine Elizabeth...
Det er Deres... soveværelse, mens De bor hos os.
Og jeg håber, De finder det komfortabelt og bekvemt.
- Det er et dejligt værelse. - Se skabet. Hvad siger De til det?
Er det ikke indbegrebet af det praktiske og bekvemme?
Lady Catherine var selv så venlig at foreslå hylderne isat således.
Hylder i et skab. Et heldigt påfund!
Hun er venligheden selv. Alt er hendes opmærksomhed værd.
- Ikke sandt, min ven? - Hun er en betænksom nabo.
Vi dinerer på Rosings to gange om ugen! Og må aldrig gå hjem.
Det er vel nok generøst. Ikke, Maria?
Hendes Nådes vogn kører os. En af hendes vogne, bør jeg sige.
Thi hun har flere. Nå, Sir William.
De var så venlig at udtrykke ønske om at se min have.
Mr Collins passer selv haven og tilbringer en stor del af dagen der.
- Motionen må være gavnlig. - Ja.
Jeg opmuntrer ham til at være i haven mest muligt.
- Og han går til Rosings hver dag. - Så ofte?
- Er det nødvendigt? - Måske ikke.
Men jeg må tilstå, at jeg også opmuntrer ham til det.
- Spadsereture er gavnlig motion. - Bestemt.
Og når han er inde, sidder han mest i sit læseværelse -
- hvor der er god udsigt til vejen, når Lady Catherines vogn passerer.
- Og du foretrækker at sidde herinde? - Ja.
Så det sker ofte, at der går en hel dag -
- hvor vi ikke tilbringer mere end et par minutter sammen.
Jeg tilbringer gladeligt tiden alene.
Jeg er... ganske tilfreds med min situation, Lizzy.
- Kære Charlotte, kom straks! - Hvad er der?
Lizzy, Lizzy!
Kom ned i spisestuen, så skal du bare se. Skynd dig!
Se, Lizzy!
Lkke andet? Jeg ventede mig mere end Lady Catherine og hendes datter.
Nej, det er mrs Jenkinson og miss Anne de Bourgh.
Hvor uhøfligt at lade Charlotte stå i den blæst.
- Hvor er hun lille. - Tiltalende udseende.
Hun ser syg og gnaven ud. Ja, glimrende.
- Hun bliver ham en passende kone. - Hvem, Lizzy?
...passes af ikke færre end 32 gartnere og undergartnere.
Læg mærke til vinduerne. Der er fireogtres i alt. Fireogtres!
Og jeg ved, at glasset alene oprindelig kostede over £600.
En smuk bygning og placering, sir. Og bestemt uden mangel på vinduer.
Vær ikke forlegen over Deres tøj, kære kusine.
Lady Catherine kræver ikke hendes og datterens elegance af os.
Hun vil ikke klandre Dem, at De er enkelt klædt.
- Standsforskellen ses gerne bevaret. - Tak, det er en stor trøst.
En apoteker kan sagtens opfylde Deres behov.
Og sørg for at tage Nicholson, mrs Collins.
Jeg bliver meget vred, hvis De bruger en anden.
- Det kunne jeg ikke drømme om. - Nej, bestemt ikke.
Deres veninde virker som en ganske dannet, køn pige.
Mr Collins skal arve hendes fader, forstår jeg.
- Ja, frue. Og tro mig... - Har De søskende, miss Bennet?
- Ja, jeg er nummer to af fem søstre. - Har de yngre haft deres debut?
- Ja, frue, alle sammen. - Alle sammen?
Hvorledes? Alle fem har gjort deres debut?
De yngste har gjort deres debut, før de ældste er gift?
Deres lillesøstre må være meget unge?
Ja, den yngste er ikke seksten endnu.
Nåda!
Hun er lidt ung til at gå ud.
Men det er hårdt for lillesøstre -
- ikke at få del i selskabelighed og fornøjelser -
- fordi storesøstrene ikke kan eller vil gifte sig tidligt.
Er De ikke enig, Sir William?
Det må jeg sige!
De er meget frimodig af så ung en dame at være.
Hvor gammel er De?
Med tre voksne lillesøstre kan Deres Nåde ikke vente et svar.
De kan ikke være mere end tyve -
- og behøver således ikke skjule Deres alder.
Jeg er ikke enogtyve.
Sagde jeg, Lady Metcalf kom i går for at takke for miss Pope?
"Lady Catherine," sagde hun. "De har givet mig en perle." Ja!
Ja...
Her er skam smukt.
Jeg kunne nok blive lige så glad som du for disse skove og bakker.
Vi har været her i tre uger og har dineret på Rosings seks gange.
- Det havde jeg ikke ventet. - Heller ikke jeg.
Kæreste! Maria, kusine Elizabeth!
Mr Darcy er kommet til Rosings med sin fætter, oberst Fitzwilliam.
En yngre søn af Jarlen af Matlock. Og herrerne vil beære os med en visit.
- Hvornår? - Nu, mrs Collins!
De er lige i hælene på mig. Skynd Dem!
Det må skyldes dig. Ellers var mr Darcy ikke kommet så hurtigt.
Du tager fejl. Min modvilje mod ham er gensidig.
Skynd Dem!
Endelig mødes vi, miss Bennet. Jeg har hørt meget om Dem.
- Og rosen er ikke overdrevet. - Sikkert ikke.
Mr Darcy er min hårdeste kritiker.
Jeg håber, vi vil se Dem ofte. Jeg holder af livlig konversation.
- Og den finder De ikke på Rosings? - Min tante taler meget.
Men kræver sjældent svar. Og min ven åbner knap munden her.
Ellers er han livlig nok.
Ingen spiller eller synger. Det gør De vist, miss Bennet?
En smule og meget ringe. De skal ikke glæde Dem.
De er sikkert for beskeden. Men al undsætning er velkommen.
Kan De sige mig, hvorfor mr Darcy stirrer på mig?
Hvad tror De støder ham?
- Jeg håber, familien har det godt. - Ja tak.
Min søster har været i byen i tre måneder. Har De ikke set hende?
Nej... Nej, den fornøjelse har jeg ikke haft.
- Vi er, som De ser, ikke venner. - Det undrer mig meget.
Hvorfor dog? Jeg stoler på det første indtryk.
Og er hans agtelse én gang mistet, er det for evigt.
Så sagen er ganske håbløs. Ikke sandt, oberst Fitzwilliam?
De vil aldrig spille rigtig godt, hvis ikke De øver Dem mere.
De er velkommen, så tit De vil -
- til at spille på pianofortet i mrs Jenkinsons stue.
- Der er hun ikke i vejen for nogen. - Tak, frue.
Der er vist få mennesker i England, der nyder musik mere end jeg.
Eller har bedre smag.
Og havde jeg lært at spille, var jeg blevet virtuos...
Vil De skræmme mig ved at stå der og lytte? Jeg lader mig nu ikke kyse.
Jeg fatter altid mod, når man vil intimidere mig.
Jeg ved, det morer Dem at sige ting, De ikke mener.
Deres fætter vil lære Dem ikke at tro et ord af, hvad jeg siger.
- Er det ikke småligt? - Jo, meget, Darcy.
Og uklogt. Det provokerer mig til at nævne hans adfærd i Hertfordshire.
- Til chok for hans familie. - Jeg er ikke bange for Dem.
Hvad har De at anklage ham for? Hvordan han er blandt fremmede?
Første gang, jeg så mr Darcy, dansede han kun fire danse til et bal -
- skønt der var mangel på herrer, og flere damer savnede en partner.
- Beklager, men sådan var det. - Det tror jeg gerne.
Jeg er ikke god til at indynde mig hos fremmede.
Skal vi spørge, hvorfor en fornuftig, veluddannet og kultiveret mand -
- ikke er god til at indynde sig hos fremmede?
Jeg...
Jeg har ikke som visse andre let ved at tale med fremmede.
Jeg spiller ikke så godt, som jeg kunne ønske.
Men det har jeg altid ment var min egen skyld -
- fordi jeg ikke bruger tid på at øve mig.
De har ganske ret. De har brugt tiden langt bedre.
Ingen, der får lov at høre Dem, kan finde mangler.
Ingen af os er gode til at omgås fremmede.
Hvad fortæller du miss Bennet? Jeg må deltage i samtalen!
Datteren er et blegt, usundt væsen uden konversation og talenter.
Beklager, men sådan er det.
Mr Darcy omgås hende med samme hovne ligegyldighed som andre.
Men Lady Catherine vil have ham til svigersøn.
Og hun tåler ikke modsigelse.
Mr Darcy!
Mrs Collins og Maria er gået til Hunsford med min fætter.
- De finder mig helt alene i dag. - Undskyld, jeg vil ikke forstyrre.
Jeg sad blot og skrev et brev til min søster Jane i London.
Mr Bingley og hans søstre havde det vel godt, da De forlod London?
Glimrende, tak.
Jeg forstår, at mr Bingley nok ikke vender tilbage til Netherfield.
Han vil sikkert ikke være der meget fremover.
Så er det bedre, at han helt opgiver stedet.
Det skulle ikke undre mig, om han gør det, når han får et godt tilbud.
Det er et rart hus.
Lady Catherine gjorde vist meget ved det, da mr Collins kom.
Ja, og hun kunne ikke have glædet en mere taknemmelig modtager.
Mr Collins har været heldig med sit valg af hustru.
Ja, afgjort. Og det må også siges at være et klogt parti for hende.
Det må være rart for hende at bo så nær ved sin familie.
- Nær? Der er næsten 80 km! - Hvad er det på en god vej?
- Ja, nær ved. - Nær og fjern er relative ord.
Man kan også bo for tæt på sin familie.
Netop. De vil nok ikke bo for tæt på Longbourn altid.
Jeg skal ikke opholde Dem længere. Hils mrs Collins og hendes søster.
Nej... Rejs Dem ikke.
- Miss Bennet! - Oberst Fitzwilliam.
Jeg har gået parken rundt, som jeg gør hvert år.
- Skal vi følges ad denne vej? - Meget gerne.
Kender De mr Bingley og hans søstre?
En smule. Bingley er flink og dannet. Og en vældig god ven af Darcy.
Ja, mr Darcy tager sig utrolig meget af mr Bingley.
Ja, det gør han vist.
Han gratulerer sig selv med for nylig at have reddet mr Bingley -
- fra et særdeles uklogt ægteskab.
Har mr Darcy fortalt, hvorfor han blandede sig?
Der var vist stærke indvendinger mod damen.
Hvorfor skulle han være dommer?
De finder hans indgriben geskæftig?
Hvad ret har mr Darcy til at bestemme over sin vens lykke?
Men vi kender som sagt ikke enkelthederne.
- Måske var der ingen følelser. - Måske ikke.
Men i så fald mindskes min fætters triumf stærkt, ikke sandt?
- Er De utilpas? - En pludselig hovedpine.
Jeg har nok gået for langt.
Lad os gå den korte vej tilbage.
Sikker? Jeg bliver gerne hjemme og trodser Lady Catherines vrede.
Nej, men kære Charlotte...
Min hovedpine går snart over.
Og sikkert hurtigere i ro og fred.
Og når hun får sagen forklaret, bliver Lady Catherine nok ikke vred.
Hendes kristne storsind...
- Klokken, min ven. - Hvorfor sagde De ikke det?!
Hendes Nåde har utallige gange indskærpet mig -
- hvor vigtigt det er for en præst...
Tilgiv mig. Jeg håber, De har det bedre.
Ja tak. Vil De ikke sidde?
Forgæves har jeg kæmpet. Det går ikke. Mine følelser kan ikke undertrykkes.
De må lade mig fortælle Dem hvor højt jeg beundrer og elsker Dem.
Jeg ved, at jeg ved at erklære mig går imod families og venners ønske.
Og min egen sunde fornuft, behøver jeg næppe sige.
Vore familieforhold er sådan, at en forbindelse -
- ma anses for yderst forkastelig.
Det finder jeg da også selv. Men der er intet at gøre.
Fra næsten vort første møde har jeg næret -
- en lidenskabelig beundring og hengivened for Dem -
- som har overvundet alle fornuftige indvendinger.
Jeg beder Dem indtrængende om at lindre min pine -
- og sige ja til at blive min hustru.
I sager som disse bør man vist udtrykke sin taknemmelighed.
Men det kan jeg ikke.
Jeg har aldrig ønsket Deres agtelse, og De har skænket den højst uvilligt.
Jeg beklager at have såret Dem. Det er sket ubevidst -
- og smerten går forhåbentlig snart over.
Og andet svar skal jeg ikke vente?
Det undrer mig, at jeg afvises med så ringe høflighed.
Med et så tydeligt ønske om at fornærme mig, undrer det mig -
- at De fortæller, at De meget imod Deres vilje kan lide mig.
Er det ikke en grund til uhøflighed, dersom jeg var uhøflig?
Jeg har al mulig grund til at tænke ilde om Dem.
Tror De, jeg kunne sige ja til en, der har knust en elsket søsters lykke?
Kan De nægte, at De har gjort det?
Nej. Jeg har gjort alt for at skille min ven og Deres søster fra hinanden.
Og jeg glæder mig over min succes. Ham har jeg været en god ven.
Min modvilje bygger ikke kun på det.
Den opstod længe før, da jeg hørte om Deres behandling af mr Wickham.
- Hvordan kan De forsvare den? - De går meget op i hans forhold.
Hvad kan man andet med den vanskæbne?
Hans vanskæbne! Ja, den er stor.
På grund af Dem. De er årsag til hans fattigdom.
Og dog omtaler De hans skæbne med foragt og hån!
Og det er Deres opfattelse af mig?
Ja, efter den målestok er mine fejl store.
Men disse kunne måske overses, hvis ikke Deres stolthed var såret -
- over min ærlige indrømmelse af mine skrupler ved et frieri.
Havde jeg blot smigret Dem...
Men jeg afskyr al form for forstillelse.
Og jeg skammer mig ikke. Mine følelser var naturlige.
Skulle jeg glæde mig over Deres families lave rang?
Gratulere mig selv med slægtninge, hvis stand er så langt under min?
De tager fejl. Frieriets form fjernede al min ængstelse over et nej -
- ifald De havde opført Dem mere gentlemanagtigt.
De kunne ikke på nogen måde friste mig til at sige ja!
Deres adfærd har altid vist Deres arrogance og indbildskhed.
Og ringeagt for andres følelser.
Jeg følte hurtigt, at De var den sidste, jeg kunne gifte mig med!
De har sagt rigeligt.
Jeg forstår Deres følelser -
- og kan nu blot skamme mig over mine egne.
Tilgiv, at jeg har opholdt Dem.
Og modtag mine bedste ønsker for Deres sundhed og lykke.
Tekster: Inger Drachmann Dansk Video Tekst